ITALIAN GP MONZA 1978
Olemme nyt pääsuoralla.
Se näyttää lentokentältä, se on niin leveä.
Nyt lähtö tapahtuu!
Villeneuve ottaa johdon, toisena Andretti.
Andretti ei pysähtynyt kunnolla. Vaikuttaa varaslähdöltä.
Jotakin tapahtui!
On vaikea nähdä. On sattunut onnettomuus.
Autot ovat osuneet toisiinsa, ja alueella on tulipalo.
En näe mitä tapahtuu. - Näitkö mitä tapahtui, Fredrik?
En, mutta on sattunut paha kolari. Autot ovat liekeissä ja...
Tämä on helikopterikuvaa autosta, joka on täysin liekeissä.
Näyttää... Onko se Lotus? - Ronnie Petersonin auto palaa!
MONACO 10. syyskuuta 1978
2016: Nina Kennedy vierailee Monzan radalla ensimmäistä kertaa.
Vuonna 1978 hän menetti täällä isänsä Ronnie Petersonin.
Minulta kysytään aina, millainen hän oli ihmisenä.
En muista. Olin alle kolmevuotias, kun hän kuoli.
Vihdoinkin palapeli täydentyy.
Kaikki tunsivat hänet Ronnie Petersonina.
Tai nimellä Superswede, "Superruotsalainen".
Minulle hän oli vain "isi".
1970-luvulla F1-maailma oli erittäin loistokas, värikäs ja jännittävä.
Lajissa oli enemmän huippukuljettajia kuin minään muuna aikana.
Ei vain kolme tai neljä vaan oikea joukkio.
Se teki moottoriurheilusta kiinnostavaa.
Niinpä 1970-lukua -
voidaan sanoa Formula 1:n suuruuden ajaksi.
Se oli toisenlaista aikaa.
Kun esimerkiksi lähdin kotoa torstaina -
otin kypäräni ja ajohaalarini ja menin Grand Prix -kisaan -
kysyin itseltäni uskoinko palaavani kotiin sunnuntaina.
Emme tienneet, kuka meistä lähtisi seuraavana.
Se loi välillemme siteen, jollaista ei ole enää tänä päivänä.
Minusta nykyajan Formula 1 on surullista -
verrattuna siihen aikaan, jona Ronnie ja minä kilpailimme.
Se johtuu lähinnä siitä, miten varikkoalue on muuttunut.
Varikkoalueen sydän on kadonnut, ja nykyään se on yksinäinen paikka.
Välillä tuntuu siltä, että se on maailman kallein vankila.
Mutta tietenkään nykykuljettajilla ei ollut etuoikeutta kokea sitä -
mitä Ronnie ja meidän aikalaisemme kokivat.
Uskon, että Ronniesta olisi tullut maailmanmestari, jos hän ei olisi kuollut.
Asuimme yksiössä, jossa oli keittokomero.
Asunto oli aika pieni neljälle.
Vietimme paljon aikaa äitimme vanhempien maatilalla.
Olimme siellä miltei joka viikonloppu.
Traktori rakennettiin -
jotta meillä olisi jotain millä leikkiä isovanhempiemme luona.
Sitten Ronnie alkoi ajaa mikroautoilla. Ajaakseen piti olla 18-vuotias.
Kun hän täytti 18, hän saattoi alkaa ajaa kilpaa.
Ensimmäisenä vuonna hän tuli toiseksi Ruotsin mestaruuskisassa.
Siitä näki, että hänellä oli lahjoja.
Hän voitti kaikki Ruotsin kisat ja lisäksi ulkomailla.
Hän ei voittanut kartingin maailman- mestaruutta, mutta tuli toiseksi.
Ronnie oli Ruotsin mikroautoilun suurin tähti.
Ronnie Peterson on yksi Ruotsin menestyneimmistä kilpa-ajajista.
Ja lisäksi yksi eniten ajavista.
Ajat paljon. - Totta, melkein joka sunnuntai.
Onko sinulla tavoitteita? Maailman- mestaruus? -Kyllä, se on tavoitteeni.
Onko tämä itse suunnittelemasi? - Niin voisi sanoa.
En ole koskaan vakoillut muita, mutta olen saanut heiltä ideoita.
Montako mikroautoa olet rakentanut? - Luulisin että kahdeksan.
Tähtäätkö ammattikilpa-ajajaksi? - Tähtään.
Isämme opiskeli insinööriksi.
Mutta sitten 1930-luvun lama iski.
Isän äidillä oli leipomo, jossa isän piti auttaa.
Sitten isoäiti sai sydänkohtauksen ja kuoli äkkiarvaamatta.
Leipomo jäi isän käsiin.
Rakensimme ensimmäisen Formula 3 -automme täällä Örebrossa.
Se oli kopio Brabham BT15:stä.
Ronnie alkoi ajaa Ruotsissa ja sai isältään itse rakennetun auton.
Alkoi olla selvää, että hän oli lahjakas kilpa-ajaja.
Ulkomaille siirtyminen oli luonnollista. Hän sai enemmän huomiota.
Hän oli kilpa-ajajana luonnonlahjakkuus.
Kun matkustin Englantiin ensimmäistä kertaa 1969 -
Ronnie ja Reine Wisell olivat jo Formula 3 -tähtiä.
He voittivat paljon kisoja.
Vaikka kisassa oli paljon hyviä ajajia, siitä tuli kahden ruotsalaisen mittelö.
Ronnie ja Reine kilpailivat toisiaan vastaan Formula 3:ssa.
Heidän välisestään F3-kisasta Monacossa puhutaan yhä.
Se oli ehkä kaikkien aikojen paras Monacon kisa, ja todella tiukka.
Hän pystyi ajamaan koko ajan äärirajoilla.
Hänen tyyliinsä kuului perän luisuttaminen ja vastaohjaus.
En tajunnut, miten hän hallitsi autonsa märällä sivuluisussa.
Hän oli vähän parempi kuin minä.
Hän ajoi rajoilla ja oli minua huimapäisempi.
Sitä vaaditaan siinä lajissa. On ajettava äärirajoilla.
Hän oli niin lahjakas, että se oli miltei pelottavaa.
Maali lähestyy. 5 kierrosta aiemmin Reine epäonnistui jarrutuksessa.
Ronnie johti jo valmiiksi ja saattoi lasketella voittoon.
Miellyttävä kävely palkintokorokkeelle.
Näin pari hänen kisaansa Monacossa -
joissa hän tuli ylös Hôtel de Paris'n mäkeä auto luisussa.
Se oli parasta koskaan näkemääni ajoa.
Se oli varmaankin suurin onnistumiseni.
Se avasi kaikki ovet.
Olimme kuin vaeltajia, jotka kulkivat pitkin poikin Eurooppaa.
Välillä henkilöautolla, välillä kuorma-autossa mekaanikon kanssa.
Kuljimme tapahtumasta toiseen ja ystävystyimme.
Sama se, jos se kierroksen osuus on hidas.
Sinulla ei ole yhtään pöytätapoja. - Tuokin on minun.
Täytyy myöntää, että ihailin häntä. Hän oli nouseva tähti.
Ronnie oli sinä aikana eräänlainen sankari.
Ronnie tapasi Barbron kesällä 1969 Prisma-nimisessä diskossa.
Sitten Barbro lähti lomalle Halmstadiin.
Ronniella oli kisa Falkenbergissä kaksi viikkoa myöhemmin.
Sitä ennen menimme viikoksi Halmstadiin.
Hän halusi viettää aikaa Barbron kanssa.
He olivat upea pari. He valaisivat joka tilan.
Jokainen Barbron tavannut rakastui häneen kuten Ronnie.
He olivat kuin luodut toisilleen.
Se tapahtui Pariisin Montlhéryssä. Se on hyvin vanha rata.
Ronnie ajoi šikaanissa heinäpaaliin, ja auto meni nurin.
Se oli vuoden 1969 loppua.
Ehdin juuri ja juuri tajuta, että otin mutkan väärin.
Auto osui reunaan, nousi ilmaan ja laskeutui katolleen.
Niin minä muistan, mutta olen nyt nähnyt filmin.
Olin muutaman sekunnin kymmenyksen kahdella pyörällä ennen kaatumista.
Tuntuu, että minun olisi pitänyt pystyä korjaamaan tilanne.
Mutta en ollut tarpeeksi nopea.
Sain pahoja palovammoja jalkoihini ja käsiini.
Sain myös niskavamman.
Jouduin muutamaksi kuukaudeksi sairaslomalle.
Kun vihdoin pääsin jaloilleni, käveleminen oli vaikeaa.
Uskoin, että sopimukseni irtisanotaan.
Mutta sitten minulle tarjottiinkin kolmen vuoden sopimusta.
Piristyin valtavasti kun kuulin, että minulla oli yhä työpaikka.
Tämä on todella nopea. - Onko?
Olet ajanut vasta pari kierrosta, mutta tunnet jo eron?
Jep, se ampaisee matkaan, kun kaasun painaa pohjaan.
Hänet haluttiin miltei hinnalla millä hyvänsä.
Max Mosley oli lakimies ja March-tallin osaomistaja.
Hänestä tuli myöhemmin Kansainvälisen autourheiluliiton FIA:n puheenjohtaja.
Hän näki Ronnien kyvyt ja tajusi, että hänenlaisensa ajaja vetää sponsoreita.
Se oli yhdistelmä kaupallisuutta ja...
Tallipäällikkö Alan Rees huomasi Ronnien kyvyt, ja hänet kiinnitettiin.
Ronnie teki sopimuksen Marchin kanssa vuonna 1970.
Tallilla oli vain yksi moottori, joten sen hajoaminen tarkoitti kisan tyssäämistä.
Ronnie Petersoneja oli kaksi erilaista.
Kun hän aloitti Formula 1:ssä, hän oli aika arvaamaton.
Hän luisutti perää jatkuvasti. Katsojat rakastivat sitä.
Alussa Ronnie asui Marchin tehtaalla tallin sihteerin luona.
Ronnie asui vuokrahuoneessa.
Barbrokin asui siellä lyhyen aikaa.
Vuonna 1971 he ostivat talon Maidenheadista.
Ronnie ja Barbro asuivat... noin 10 kilometrin päässä meistä.
Me asuimme paikassa nimeltä Farnham Common.
Ronnielle oli noin kymmenen minuutin ajomatka.
Hän ja Barbro tulivat usein käymään ilmoittamatta.
Sellaista ystävyytemme oli. Saattoi piipahtaa.
Asuimme toisiamme vastapäätä.
Minulla ei ollut rahaa eikä autoa ja pyysin aina kyytiä Bicesteriin.
Ronnie otti minut mielellään mukaan.
Hänellä oli silloin hopeanvärinen Mercedes. En unohda sitä koskaan.
Katselin hänen ajoaan, ja hän jarrutti vasemmalla jalalla.
Kysyin, miksi hän teki niin.
"Se on hyvää harjoitusta, Niki. Sitten osaa tehdä niin kisassa."
Sanoin tarvitsevani vasemman jalan kytkimelle.
"Ei, käytä vasemmalla sekä kytkintä että jarrua."
"Se on nopeampaa."
Kokeilin sitä, ja se todellakin toimi.
Ronnie oli uskomattoman nopea. Peloton, todellinen persoonallisuus.
Seuraavana vuonna Ronniesta tuli Marchin ykköskuski.
Hän tuli toiseksi F1-sarjassa edellään Jackie Stewart.
Samalla hän voitti F2:n EM-mestaruuden viiden voiton turvin.
He ovat molemmat hyviä, etenkin Ronnie.
Ronnie on todella lahjakas. Hänestä voi tulla yksi suurista.
Kysytään Ronnielta: kuka voittaa?
Stewart on ennakkosuosikki, ja Ferrarit ovat todella nopeita.
Miksi Stewart on niin ylivoimainen?
Fordin moottori, Goodyearin renkaat ja Ken Tyrrell puolellaan se on helppoa.
Meillä on Jackie Stewart, maailman paras ajaja. Se auttaa.
Lisäksi meillä on nouseva tähti, josta tulee luultavasti myös mestari.
Se antaa meille etulyöntiaseman.
Jos johtaisin kolmen auton tallia -
etsisin kuljettajaa, joka on ajanut tänä vuonna hyvin.
Hän olisi Ronnie Peterson, joka on todistanut olevansa mestariainesta.
Myös Barbro otti aikaa sekuntikellolla.
Hän oli hyvin tarkka ja pystyi seuraamaan 20:tä autoa yhtä aikaa.
Hänen aikansa olivat hyvin tarkkoja.
Hän oli tallillemme oikea valtti.
Barbro ja Maria Helena ottivat aikaa.
He kuuluivat talliin ja tekivät töitä kanssamme.
Miltä tuntuu olla aina tien päällä, ei koskaan kotona?
Olemme tottuneet siihen. Radasta on tullut kotimme.
Kenet haluaisit kakkoskuskiksesi?
Olisin iloinen, jos Ronnie liittyisi talliin.
Hän on nopea, ja uskon, että tekisimme hyvää yhteistyötä.
Voisimme olla vahva joukkue ja haastaa kaikki muut.
Pelkkä Lotukselle pääseminen oli eräänlainen uran huipennus.
Ferrari ja Lotus olivat parhaat tallit.
Lisäksi oli pari nousevaa tallia kuten McLaren ja pari muuta.
Lotukselle ja Colin Chapmanille ajaminen oli Ronnielle askel ylöspäin.
Moni ajaja halusi Lotukselle, mutta Ronnie valittiin.
MONACON GP MONTE CARLO 1973
Ohjaamossa on bensiiniä, ja hänen takapuoltaan kirvelee.
Voisitko hakea uudet ajohaalarit?
Sitten viaduktin ali mutkaan. Kiihdytetään toisella vaihteella.
Kolmas ja neljäs vaihde. Sitten tunneliin, joka on pitkä mutka oikealle.
Viides vaihde silmään ja kaasu pohjaan. Noin 10 500 kierrosta.
Ennen šikaania pudotetaan 3. vaihteelle.
Šikaanin läpi, nopea mutka vasemmalle ja oikealle.
Pidetään 3. vaihde, pieni jarrutus ja vasemmalle Tabac-mutkaan.
Kiihdyttäen ulos. Takaisin 2. vaihteelle, vanhan kaasumittarin ympäri.
Kiihdytetään lujaa ja vaihdetaan kolmannelle nyppylän kohdalla.
Tässäkin on mahdollista yrittää ohitusta. Palataan pääsuoralle.
Formulasirkus on ensimmäistä kertaa laskeutunut Ruotsiin.
Tällä radalla ajetaan kauden 7. kisa F1-maailmanmestaruudesta -
maailman nopeimpien kuljettajien välillä.
Moni ihmetteli, miten Anderstorp sai F1-kisat.
Moni piti minua hulluna.
Minua jopa sanottiin "kylähulluksi".
Vuonna 1968 sanoin: "Viiden vuoden päästä tällä radalla ajetaan F1-kisat."
Hotelleja ei juuri ollut, paitsi High Chaparral -niminen paikka.
Hotelli oli villin lännen hotelli metsän keskellä lähellä Anderstorpia.
Joissain huoneissa ei ollut suihkuja, suihkut olivat jaetut.
Ja kuljettajat aiottiin majoittaa sinne.
Kaksi autoa pyrki hallitsemaan kisaa alusta asti. Peterson lähti paalulta.
Hänen tallitoverinsa Emerson Fittipaldi ryntäsi toiselta riviltä Petersonin perään.
Anderstorpin ja High Chaparralin välillä oli soratie -
ja joka päivä harjoitusten jälkeen ajoimme kilpaa hotellille.
Ajoimme kylki edellä... Se oli todella hauskaa.
Se oli kuin rallia.
Kun kiertää maailmaa F1:n mukana, tutustuu miltei kaikkiin.
Tämä on kuin suuri perhe, jossa kaikki asiat jaetaan.
Olet kilpailun kolmas. Sunnuntain kisa taitaa siis olla tärkeä?
Kyllä, koska olen ainoa, joka voi vielä saada Fittipaldin tai Stewartin kiinni.
Saatko heidät kiinni? - Matemaattisesti se ei ole ongelma.
Ei ongelmia? - Ei. On vain ajettava.
Kilpa-ajajan puolisolle mikään ei ole varmaa.
Kun hän lähtee ajamaan, ei voi olla varma, palaako hän kotiin.
Joskus tuntuu siltä... Hänelle on aina hellä.
Kaksi kierrosta jäljellä. Peterson on saamassa historiallisen voiton.
Ruotsalainen on voittamassa Ruotsin ensimmäisen GP:n.
Samalla tämä olisi Petersonin ensimmäinen Grand Prix -voitto.
Äkkiä kaikki on ohi.
Mitä hän sanoi?
Ruotsalaisen vauhti hiipuu ajettavuutta heikentävän rengasrikon vuoksi.
Tragedia ruotsalaiselle, ja Hulme nappaa seitsemännen kisavoittonsa.
Ronnie parka.
Peterson pysyy Cévertin edellä, joka on kolmas ennen Reutemannia.
Olipa huono tuuri. Upea kisa!
Antakaa hänelle juotavaa.
Cévert aloittaa juhlat perinteiseen tyyliin.
RANSKAN GP CIRCUIT PAUL RICARD 1973
Ronnie johtaa. Hän johtaa!
Harmin paikka, Emerson.
Teit sen! Upeaa!
Teit sen, poika! Mahtavaa! - Missä Barbro on?
USA:N GP WATKINS GLEN 1973
Minulla on muuan muisto ehkä parhaasta ystävästäni.
Hän oli ranskalainen François Cévert.
Cévert... Ei helvetti.
Kävikö pahasti? - En ole ikinä nähnyt sellaista.
Olin letkan perällä ja ajoin onnettomuuspaikan ohi.
Joka paikassa oli sinistä. Auton osia.
Onnekseni en muista mitä näin.
Jackie kertoi, että kävin katsomassa, ja se oli virhe.
Jody järkyttyi pahasti. Kun näin sen itse, en uskonut silmiäni.
Se oli kamalin kuolemantapaus, jonka olin nähnyt.
Olin onnettomuuspaikalla ensimmäisten joukossa.
Hyppäsin aidan yli sinne, missä hänen autonsa oli, ja näin hänet maassa.
Ehkä se muisto on pysyvin.
Matkalla pysäköintialueelle en halunnut puhua kenellekään.
Menin pysäköintialueelle yksin.
Mietin tapahtunutta paikallani ehkä tunnin verran.
Se oli ensimmäinen näkemäni kuolemantapaus, ja iso järkytys.
En ymmärtänyt, miten ihmiset saattoivat jatkaa elämäänsä sen jälkeen.
Sitten kuulutettiin, että harjoituksia jatketaan. Minun oli pakko ajaa.
François oli kuollut. Ajaisiko kukaan? Olisiko se epäkunnioittavaa?
François kuoli tehden sitä, mitä hän halusi kaikista eniten tehdä.
Ja onnettomuutta edeltäneeseen sekunnin murto-osaan asti -
hän eli sellaista elämää, jota useimmat eivät tule ikinä kokemaan.
Tyydytystä, jännitystä, iloa, valtaa... Miten sitä haluaakaan kuvailla.
François'n kuolinpäivän iltana kerroin Helenille lopettavani kilpa-ajamisen.
Nina!
Hei! Onpa hauska tavata.
Samoin.
Olet sekoitus Barbroa ja Ronnieta. Ehkä enemmän Ronnieta.
Olen kuullut niin.
Tervetuloa. - Kiitos.
Ronnie oli tyypillinen urheilija -
joka nautti lajinsa joka hetkestä.
Hän oli kuljettajista paras ystäväni.
Se oli erilaista aikaa. Auton ulkopuolella olimme ystäviä.
Meillä oli hauskaa yhdessä.
Minulla on tragikoominen tarina kilpaa ajamisesta.
En ollut juuri kilpaillut urheiluautoilla -
mutta päätin osallistua Buenos Airesin tuhannen kilometrin kisaan.
Se oli tammikuussa 1971.
Harjoituksiin osallistuimme vain minä ja Ronnie.
Radassa oli kilometrin suora, jolla nopeus nousi 300 kilometriin tunnissa.
Suoran lopussa autoni meni sivuttain ja osuin reunavalliin.
Suojasin pääni ja uskoin kuolevani. Osia lensi ympäriinsä.
Nousin autosta, ja olin yhä kunnossa. Liikutin käsiäni ja jalkojani.
Näin toisen auton tulevan, spinnaavan ja törmäävän valliin. Se oli Ronnie.
Juoksin hänen luokseen, ja hän nousi ulos.
Kummankin auto oli tuhoutunut. Kumpikin oli saanut rengasrikon.
Kävelimme takaisin yhdessä. Kumpikin oli selvinnyt naarmuitta.
Etkö ole kuullut tuota? - En. Joku sai varmasti potkut.
Pari tuntia myöhemmin Ronnie ajoi ulos eräästä nopeasta mutkasta.
Tällä kertaa takarengas oli puhjennut eturenkaan sijaan.
Auto kääntyi sivuttain ja nousi ilmaan ylösalaisin.
Auto teki voltin ja laskeutui renkailleen.
Ronnie oli kunnossa ja yritti saada ykkösen silmään ja jatkaa.
Koko ripustus oli mennyttä. - Niin tietenkin.
Sellainen Ronnie oli. Rakkautta ja intohimoa.
Halusin, että Ronnien ja Barbron häät pidetään Barbadoksella.
Sanoin Ronnielle, ettei hän löytäisi parempaa naista, mutta hän epäröi.
Lupasin hoitaa järjestelyt, mutta hän ei suostunut.
Kun tapasin Ninan viitisen vuotta sitten, hän sanoi:
"Jos otan joskus tatuoinnin, Brode, siinä lukee "Made in Barbados"."
Hän sai alkunsa Barbadoksen matkalla.
Kun Barbro huomasi olevansa raskaana, pidettiin pikahäät.
He halusivat minut bestmaniksi -
ja vuokrasin Berman & Nathan -firmasta autonkuljettajan univormun.
Koppalakki, hansikkaat, vihreä kaksirivinen takki, housut ja kengät.
Ilmestyin Ronnien luo. Ronnie avasi ja katseli minua.
Sitten hän huusi: "Barbro! Brodie on palkannut autonkuljettajan!"
Sanoin: "Senkin ääliö. Se olen minä."
Hän katsoi minua ja sanoi: "Barbro, se onkin Brodie autonkuljettajan asussa."
Eikä hän nauranut. Hän nauroi usein, mutta ei silloin.
Ajoin heidät maistraattiin, ja seremonia oli aivan kauhea.
Istutaan vain ja hoetaan "kyllä" tai "ei".
"Olette naimisissa", ja se siitä.
Menimme Lontooseen Café Royaliin -
jonka olin käynyt katsastamassa Barbron kanssa.
Söimme lounaan ja vein heidät lentokentälle, ja he lensivät Ruotsiin -
kertomaan vanhemmilleen, että he ovat naimisissa.
Nina?
Tule vähän lähemmäs.
Laula vähän. Tralala.
Katso, miten kamala isäsi kuvaa sinua.
Olet "Piilokamerassa".
Pyöriikö? Tässä Jackie Stewart ja BBC:n "Wide World of Sports".
Vieressäni seisoo tämän upean kartanon omistaja.
Tämä on Crackerbox Palace, ja tämä on George Harrison.
George Harrison ei ole tuolla. Tämä on George Harrison.
Barbro. Mennään tuolta.
Jackie Stewart raportoi Crackerbox Palacesta vieressään rouva Peterson -
nuori neiti Peterson sekä Crackerbox Palacen omistaja George Harrison.
Sisimmässäni tietenkin pelkään aina, että jotakin sattuu.
Mutta en pelkää tai jännitä kisan aikana.
Ehkä startin aikana, mutta kaikkia jännittää ennen kisan alkua.
Pelkään nyt enemmän kuin ennen, koska Jochen kuoli viime vuonna.
Jochen oli hyvin läheinen perheellemme.
En uskonut, että se vaikuttaisi minuun, mutten tiennyt miltä se tuntuisi.
Nyt olen... En jännitä harjoituksia -
mutta kisan alussa jännitän. On vain päästävä sen yli.
Vaimot olivat hyvin läheisiä toisilleen.
He kokivat samat voitot ja samat tappiot. Samat ilot ja samat surut.
Vaimot olivat vahvoja yhdessä. He tiesivät, että tosi on kyseessä.
SAKSAN GP NÜRBURGRING 1976
Ripustukseen tuli vika vasemmassa mutkassa Adenau-sillan jälkeen.
Auto luisui, palasi oikealle ja osui kallioseinämään.
Polttoainesäiliö puhkesi ja auto syttyi palamaan.
Nikin onnettomuus Nürburgringillä näyttää, miten turvattomia autot olivat.
Polttoainesäiliö oli aivan tavallinen säiliö.
Jos siihen tuli vuoto, polttoaine vuoti ulos ja syttyi.
Onnettomuudessa Nikin kypärä pyörähti ja irtosi hänen päästään.
Hän sai pieniä luunmurtumia, mutta hyvin pahoja palovammoja -
ja jäljet jäivät pysyviksi.
Palovammat eivät olleet hengen- vaarallisia vaan savun hengittäminen.
En yllättynyt onnettomuudesta. Yllätyin, että jäin eloon.
Laskeuduin kontilleni ja nostin hänen päänsä syliini. Se tuntui oikealta.
Hän kyseli: "Miltä kasvoni näyttävät?" Sanoin, ettei mitään hätää.
Hän ei tajunnut, että hänen otsansa oli pahasti palanut.
Pahinta oli päänahka, joka oli paikoin hiiltynyt mustaksi.
Halusin pian tietää, voinko vielä ajaa kilpaa.
Ajoin itse Monzaan 42 päivää onnettomuuteni jälkeen.
Niki sai seisovat aplodit saapuessaan Monzaan.
Minun aikanani, jos ajoi kilpaa viisi vuotta -
kuoleman todennäköisyys oli 2/3.
Vain kolmanneksen mahdollisuus selvitä. Se oli primitiivistä aikaa.
Nykyään on harvinaista loukkaantua F1-autossa.
Hiilikuituammeet ovat todella vahvoja eivätkä painu kasaan.
Ronnien aikana autot olivat 1,3:n, 1:n ja 0,6 millin alumiinia.
0,6 millin alumiinia voi leikata saksilla.
Onnettomuudessa metalli rutistui kasaan ja vangitsi kuljettajan autoon.
Autot olivat ruumisarkkuja pyörillä -
silloin kun jokin meni vikaan.
En usko, että kukaan enää kilpailisi -
1960 - 70-lukujen autoilla.
Tulipalo oli tietenkin suurin vaara.
Moni kuljettaja menehtyi tulipalossa.
Roger Williamsonilta murtui vain jalka, mutta hän ei päässyt autosta.
Polttoainesäiliö puhkesi ja polttoaine kasteli hänet.
Hän koki karmean lopun Zandvoortissa.
Nykykuljettajat eivät oikeasti ymmärrä, mitä suru on.
Kiitän Playersia ja muita sponsoreita, jotka tekevät tästä mahdollista.
He mahdollistavat sen, että miehet saavat tehdä sitä mistä he nauttivat.
Nykyään saa lukea paljon maailman ongelmista -
mutta muutama omistautunut mies rakastaa elämäänsä.
Minä olen yksi heistä. Kiitoksia.
Näetkö nuo mustat jäljet? Pojat saavat harjata ne pois.
Jos lähdet tuosta, yritämme...
Talli piti valita tarkoin.
Kenellä oli parhaat mekaanikot ja vahvimmat rungot.
Se oli monimutkaista aikaa Formula 1:ssä.
Meidän pitää rakentaa uudestaan Ronnien ensimmäinen...
Jos Colin Chapmania pitäisi kuvailla -
hän oli oikea moottoriurheilun kapinallinen.
Hän oli loistava insinööri, ja Colin Chapmanissa oli parasta -
että hän halusi antaa kuljettajilleen kaikki mahdolliset edut.
Joskus se tarkoitti riskejä, mutta tiesimme sen.
Käy kysymässä, saanko ajaa vielä yhden kierroksen.
Kyllä se varmaan onnistuu. Olet kuitenkin ruotsalainen.
Keula kiinni ja ajetaan.
Vielä yksi kierros Ronnielle. Hän on ruotsalainen, teidän on suostuttava.
Autourheilu on vaarallista, muttei sen tarvitse olla sitä turhaan.
No niin.
Ronnie valitsi Lotuksen.
Lotuksen autot olivat nopeampia kuin muut, mutta myös hauraampia.
Chapman halusi keveyttä ja aero- dynamiikkaa. Jotain oli pakko uhrata.
Jos oli yksikin komponentti, joka ei ollut kyllin vahva -
onnettomuusriski kasvoi. Mutta sen vain hyväksyi.
Missä Emerson on? - Ajoi pahasti ulos.
Voi ei! Voi ei!
Missä? - Viimeisessä mutkassa.
Mitä tapahtui?
Chapman otti riskejä. Laskelmoituja riskejä, mutta suurempia kuin muut.
Hänellä oli intuitiota. Silloin autossa ei ollut elektroniikkaa.
Hän kysyi minulta ja Ronnielta -
miten auto käyttäytyi missäkin mutkassa, ja yritimme kuvailla.
Kumpaan suuntaan se yliohjautuu? Mutkissa vasemmalle?
Hän nosti kaksi sormea tähän ja alkoi ajatella...
Silloin tiesin, että hän keksisi jotain hienoa.
Lisää painoa oikeaan etukulmaan. Ongelma on paino, ei vakaaja.
Chapman arvosti Ronnien nopeutta -
ja hänen motivaatiotaan ja kunnianhimoaan.
Ronnie oli Colin Chapmanille ja Lotukselle vähän kuin oma poika.
Tärkeintä on ajaa loppuun. Jos alku menee huonosti, älä sure.
Onnea matkaan, Ronnie.
Kun miettii tämän lajin ikoneita -
Chapman on huipulla.
Miettikää, kuinka monta maailmanmestaria hän on luonut.
Jokaisella kuljettajalla oli viha-rakkaussuhde Colin Chapmaniin.
Yksinkertaisesti sanoen Chapmanin autot olivat nopeita mutta vaarallisia.
Jochen Rindt oli yksi heistä.
Kaikki Lotuksella ajavat tiesivät, että autolla voi voittaa -
mutta se voi myös viedä hengen.
Rindt menehtyi Lotuksella Monzassa 1970 ja sai MM-tittelin postuumisti.
Jochen Rindt halusi ajaa nopeinta autoa. Samoin Ronnie Peterson.
Ronniesta olisi tullut maailmanmestari. Ja hyvin mahdollisesti Lotuksella.
Istuin lähtöruudukossa ja huomasin, että kierroslukumittarilla istuu mehiläinen.
Huomasin sen juuri ennen kuin suljin visiirini.
Juuri ennen lähtömerkkiä mehiläinen lensi tähän.
Se koski nenääni, kun lähettäjä seisoi valmiina lipun kanssa.
Yritin kaikkeni saada mehiläisen pois.
Kuljettajien välillä vallitsi suuri ystävyys.
Kumppanuus oli aivan toisenlaista kuin nykyään.
Lensimme yhdessä kisoihin Euroopan ulkopuolelle.
Tyynysodan jälkeen Bernie Ecclestone maksoi sisustuksen purkamisen -
jotta höyhenet saatiin pois lentokoneen ilmanvaihdosta.
Lukuun ottamatta sitä, kuka oli kuljettajista suurin naissankari...
Siitähän ei voi oikeastaan puhua, koska se ei liity asiaan.
Mutta esimerkiksi kauden kaksi ensimmäistä kisaa Etelä-Amerikassa...
Argentiina, mikä upea maa.
Asuimme samassa hotellissa Buenos Airesissa, São Paulossa tai Riossa -
ja tapasimme kilpailijoitamme kilparadan ulkopuolella.
Pelasimme tennistä tai golfia, kävimme rannalla tai notkuimme uima-altaalla.
Elämänfilosofiani on "raskas työ vaatii raskaat huvit", siinä järjestyksessä.
En lähde juhlimaan tiistaina ennen kisaa -
mutta viisi päivää ennen sitä, totta kai -
jos minulla ei ole muuta tekemistä eikä töitä.
Toveruus ja kilpailuvietti tavallaan yhdistyivät.
Kumpikin on luonnollista, ja se on terveellistä lajille.
Kilpailu syntyy tietenkin siitä, että kaikki haluaisivat koko kakun.
Mutta samalla arvioidaan vihollisia.
Heidän heikkouksiaan ja vahvuuksiaan. Se on kuin peliä.
Minusta Ronnie Peterson on yhä F1-piirien nopein ajaja.
Uskon, että vuoden 1975 ongelmat johtuvat hänen tallistaan.
Ronnie on epäilemättä maailman nopeimpia ja parhaita kuskeja.
Huono kausi johtuu siitä, että auto ei käyttäydy niin kuin hän odotti.
Kiroiletko, kun nouset autosta tällaisessa tilanteessa?
En oikeastaan. Ensi kerralla sitten.
Voit siis antaa sen olla? - Voin. Se on opeteltava.
Hänellä on valtava tahdonvoima. Hän ei luovuta koskaan.
Samanlaisia on joka alalla. Jotkut eivät vain luovuta.
Oletko itse samanlainen? - En.
Luovutan ikävä kyllä aika helposti, jos asiat kääntyvät minua vastaan.
Ronnie oli aidosti mukava ihminen.
Samoin Barbro. He olivat aidosti lämpimiä.
Hänessä ei ollut minkäänlaista poliittista puolta...
Jotkut lahjakkaat kuskit käyttävät lahjojaan taitavasti.
Joskus se on ilmiselvää -
ja joskus se tapahtuu selän takana.
En koskaan nähnyt Ronnien osallistuvan minkäänlaiseen juonitteluun.
Hän tuli paikalle ja ajoi kisan. Hän ajoi sitä mitä hänelle annettiin.
Pannaan Emersonin säädöt Ronnien autoon. Palauttakaa tähän eiliset.
Hän ajoi eilen 27,8 autolla, joka...
Ei vaan Emersonin asetukset. Siipi on parempi.
Ronnie ajaa sitä minkä hän saa.
Ronniella oli epäonnea.
Aina kun hän vaihtoi tallia, uudella tallilla alkoi alamäki.
Ronnie olisi voittanut monta MM-titteliä, jos ajoitus olisi ollut parempi.
Minulla oli enemmän onnea.
Valitsin Ferrarin, kun sillä meni huonosti, ja se paransi.
Ronnie valitsi Lotuksen, kun se oli huipulla, sitten auto lakkasi toimimasta.
Ronnie kärsi aina siitä, ettei hänen autonsa ollut kilpailukykyinen.
Sinulle luvattiin uusi auto, mutta sitä ei ole kuulunut.
Ajat yhä vanhalla autolla. Miltä se tuntuu?
Ei kovin hyvältä. Meidän piti saada uusi auto...
Tai saimmekin sellaisen vuoden 1974 alussa.
Mutta se ei ollutkaan kyllin hyvä.
Alussa se oli hyvä, mutta sitten tapahtui jotain, eikä se enää toiminut.
Haimme Lotus-museosta auton ja toimme sen Monacoon...
Oliko auto oikeasti museossa? - Oli.
Toimme sen Monacoon ja voitimme sillä heti.
Ajattelin, ettemme tarvitse uutta autoa. Vanha riittää.
Sitten talousongelmat alkoivat alkuvuodesta 1975.
Tupakkafirman talous kärsi.
Autoa, joka piti rakentaa, ei koskaan rakennettu.
Sen pitäisi olla valmis tämän vuoden aikana.
Sen pitäisi olla valmis nyt. Vain pikkuasioita on jäljellä.
Tallin mukana joko voittaa tai häviää.
Ronnie pysyi uskollisena tallilleen pidempään kuin moni muu.
Minua surettaa Ronnien puolesta. Hän olisi voinut olla maailmanmestari 1975.
Mutta vakuutan, että syy ei ollut Ronnien.
Mille sijalle tulin? Kolmas vai neljäs? - Neljäs.
Siinä varikkopysähdyksessä oli huonoa tuuria.
Talli jäi Zandvoortiin testaamaan kilpailun jälkeen.
Barbro soitti ja sanoi Ronnien olevan sairaalassa pahan kolarin jälkeen.
Hän ajoi turvaverkon läpi, ja verkon pylväs halkaisi hänen kypäränsä.
Laudako? - Lauda, Emerson, Pace.
Mutta olit nopeampi kuin Lauda.
Kävin tapaamassa häntä pari kertaa. Hän otti päiväkirjansa esiin.
Hän laski, että hänen jarrunsa olivat pettäneet Lotuksella 11 kertaa.
Se oli aivan ennenkuulumatonta.
Paljon enemmän kuin yhdelle kuljettajalle voisi odottaa.
Sanoin Ronnien managerille Staffan Svenbylle -
että Chapmanille on kirjoitettava siitä, että jarrut ovat pettäneet 11 kertaa.
Jos Ronnie joutuu pahaan onnettomuuteen ja menettää jalan -
hän ei voi haastaa ketään oikeuteen, koska hyväksyi tilanteen.
Pyysin saada kirjoittaa Chapmanille.
Niinpä kirjoitin Ronnielta Colinille, että tilanne oli kestämätön.
Staffan hyväksyi ja Ronnie allekirjoitti sen, ja lähetimme sen.
Kolmen vuoden jälkeen Ronnie lopetti yhteistyön Colin Chapmanin kanssa.
Voitko vaikuttaa siihen, kuinka kauan Ronnie jatkaa ajamista?
En usko.
En voi enkä haluakaan. Se on hänen päätöksensä.
Entä jos voisit vaikuttaa päätökseen?
En taida pystyä vastaamaan. En kuitenkaan voi vaikuttaa siihen.
Mitä nyt tehdään?
Vapaa-ajallamme pelaamme golfia tai tennistä.
Pääharrastukseni on akvaariokalojen kasvattaminen.
Niitä on upeaa katsella.
Katselemme usein akvaariota tv:n sijaan. Se on paljon mielenkiintoisempaa.
Mitä haluaisit Ronnien ja sinun tekevän, kun hän lopettaa Formula 1:ssä?
En oikeastaan tiedä mitä tekisimme.
Sitä on vaikea tietää.
Emme ole tehneet mitään suunnitelmia.
On asioita, jotka tuntuvat kiinnostavilta -
mutta eihän sitä voi tietää ennen kuin se aika tulee.
Se mikä tuntuu hyvältä nyt ei ehkä tunnu siltä enää.
Se on vaikeaa. Se päätös on tehtävä sitten, kun se aika tulee.
Kauanko uskot siihen menevän?
En tiedä. Enkä usko, että Ronniekaan tietää.
ITALIAN GP, MONZA 1976 Ronnien kolmas voitto Monzassa
Voittaminen maistuu aina.
Se on vain ikävän harvinaista.
Tiedätkö itse, kuinka kauan aiot jatkaa?
En todellakaan tiedä.
Asia on niin, että niin kauan kuin...
...saa mahdollisuuden ajaa, tietää olevansa haluttu.
Ja niin kauan kuin on haluttu, ajaminen tuntuu järkevältä.
Sitten, kun ei ole enää lajinsa huipulla -
eikä saa hyviä tarjouksia, on aika lopettaa.
Koska kuten sanoin, ajan voittaakseni -
ja jos työvälineeni eivät riitä voittoon -
se tarkoittaa sitä, että tallipäälliköt eivät pidä minua enää parhaana.
Sen jälkeen ei ole syytä jatkaa.
Tanssi!
Eikö sinua huvita tanssia tänään?
ETELÄ-AFRIKAN GP KYALAMI 1978
Ronnie voitti Etelä-Afrikan GP:n Andrettin keskeytettyä.
Viime vuodet ovat muuttaneet häntä ihmisenä ja ajajana.
Hän palasi Lotus-talliin, josta hän lähti kolme vuotta sitten.
Tämä on toistaiseksi paras kauteni.
Olen toisena MM-pisteissä kauden alkuvaiheessa -
ja kaikki on mennyt toistaiseksi hyvin.
Kuka on kovin kilpailijasi?
Kovin perässä olijoista on Niki -
ja kovin edelläni on Mario.
Pelkäätkö kumpaakaan heistä?
Tietenkin haluaisin voittaa MM-tittelin, jos se on mahdollista -
mutta sopimukseni mukaan olen tallini kakkoskuljettaja -
ja Mario on se, jota talli ajaa MM-voittajaksi.
Colin kiinnitti ensin Marion ja sanoi: "Ronnie tulee tallikaveriksesi."
Mario sanoi, ettei käy.
"En halua häntä talliin. Hän on parempi kuin minä."
Niinpä Ronniesta tehtiin kakkoskuski, eikä hän saanut ohittaa Marioa -
paitsi jos Mario päästi hänet ohi tai sai teknisen ongelman.
Ronniella ja minulla on yhteisymmärrys.
Suostuin ottamaan hänet tallikaverikseni vain niin -
että meidän ei tarvitsisi ajaa toisiamme vastaan.
En halunnut talliin toista ykköskuskia.
Ronnie halusi Lotukselle millä hinnalla hyvänsä -
ja hyväksyi sen, että vaikka hän olisi nopeampi aika-ajossa -
ja olen hänen takanaan, hänen on päästettävä minut ohi.
Se ei ole mukava tilanne, mutta hän hyväksyi sen ja suostui siihen.
Hän on itse ykköskuskitasoa.
Tuntuuko, että tämä vuosi on ainoa mahdollisuutesi voittaa MM-titteli?
En sanoisi niin.
Se voi tapahtua tänä vuonna. Automme on hyvä ja kehitys toimii.
Se voi tapahtua myös ensi vuonna -
kunhan työvälineet toimivat ja talli on hyvä.
Tilanteemme on hyvin hienovarainen...
Keskustelemme asiasta.
Ehkä on kyse työvälineistä. - Työvälineistä?
Koska Ronnie oli Andrettia nopeampi -
hidastimme hänen autoaan lisäpolttoaineella -
jotta Andretti saisi paalupaikan.
Lisäksi meillä oli silloin aika-ajorenkaat.
Ronnie ei saanut niitä. Hän sai tavalliset renkaat.
Andretti kuitenkin ajoi aika-ajorenkailla.
Emme pitäneet siitä, mutta Lotus oli työnantajamme, ja meidän piti totella.
Ronnie Petersonilla on rengasongelmia!
Hän on toisella sijalla. Dramaattista!
Petersen kaasuttaa matkaan. Katsokaa sutimisjälkiä.
Taulu käskee pysähtymään, Petersen kieltäytyy.
Hän palaa kisaan ja on viedä Jacky Ickxin mukanaan.
Ronnie oli usein Andrettia nopeampi -
lisäpolttoaineesta ja renkaista huolimatta.
Hän teki muutaman kerran suunnitelmat tyhjiksi.
Ronnie Peterson on paalupaikalla -
3 sekuntia rataennätystä nopeammalla ajalla -
vierellään tallitoverinsa, MM-sarjaa johtava Mario Andretti.
Tiesimme, että välillä Ronnie sai -
niin sanotun "suorituskykyrangaistuksen".
Siksi minä kutsuisin sitä, miten Lotus kohteli Ronnieta.
Toisin sanoen hänen suoritustaan heikennettiin.
Ronnie varmasti tunsi välillä olevansa nopeampi kuin tallitoverinsa -
mutta politiikka tuli väliin.
Tässä Mario Andretti ja Ronnie Peterson kunniakierroksensa lopussa.
Lotus valmisti samalla katuautoja, jotka se halusi lanseerata Amerikassa.
Niinpä pohjoisamerikkalainen mestari vuoden 1978 lopussa -
olisi mahtava mainos uudelle tuotteelle.
Ei varmaan ole Ronnielle suuri voitto, jos päästät hänet ohi.
Voi olla, mutta voitto on aina voitto.
Kaikesta huolimatta Mariosta ja Ronniesta tuli läheiset ystävät.
Mario sanoi, ettei Ronnie osaa valehdella.
"Jos kysyin häneltä asetuksista tai vaihteista, hän vastasi aina."
Minulla on hyvä auto ja muutenkin hyvät varusteet -
eikä minun tarvitse rasittaa itseäni yhtä paljon kuin ennen.
Ajaminen on luonnollista.
Ronnie oli välillä aivan lumoava Lotuksellaan.
Hän nosti auton tasolle, jolle sitä ei edes ollut suunniteltu.
Nyppylän yli ja Jochen Rindt -mutkaan.
Ronnie Peterson Ruotsin Örebrosta, asuu Maidenheadissa -
tulee ulos mutkasta ja maaliviivan yli...
...nyt! Ronnie Peterson voittaa Itävallan GP:n.
Oli selvää, että Ronnie oli monesti tallitoveriaan nopeampi.
Ei aina, mutta usein.
Hän olisi taatusti pystynyt kilpailemaan Marion kanssa MM-tittelistä.
Mutta hän ei voinut tehdä sitä -
koska sopimuksen mukaan hänen piti odottaa vuoroaan.
Hän näyttää tallitoverilleen Andrettille, että tämän on oltava nopeampi.
Hän tekee sen ajamalla miltei kiinni Andrettiin takapyöriin -
esimerkiksi Hugenholz-mutkassa.
Andretti ohittaa Laffiten, samoin Peterson.
Ruutulippu heilahtaa! Chapman heittää lakkinsa ilmaan, ja Lotus voittaa taas.
Laffite jää Andrettin ja Petersonin väliin.
Amerikkalainen voittaa, Peterson on toinen.
MM-tilanne pysyy samana -
mutta Mario Andretti lisää johtoaan Petersoniin.
Mario Andretti tervehtii yleisöä, ja katsomme kahden viikon päähän -
vuoden 1978 viimeiseen Euroopan GP:hen Italian Monzassa.
Pari päivää ennen Monzaan lähtöä joimme teetä Ronnien puutarhassa.
Kysyin, miten hän uskoo pärjäävänsä. "Yritän olla nopea ja autan Mariota."
Hänen ei olisi ollut pakko.
Hän olisi voinut ajaa yhden kisan täysillä, mutta Ronnie ei ollut sellainen.
Hän sanoi: "Tämän jälkeen menemme Amerikkaan, ja voin tehdä mitä haluan."
Hän sanoi kyllästyneensä Marion takana ajamiseen -
vaikka hän piti Mariosta kovasti. Hän oli mukava mies.
ITALIAN GP MONZA 1978
Jokin ei ollut kohdallaan sinä viikon- loppuna. Kaikilla on huonoja päiviä.
Ronniella oli silloin huono päivä. En tiedä syytä.
Tunnelma oli jännittynyt.
Kisaviikonloppu alkoi huonosti Ronnien kannalta.
Hänellä oli auto-ongelmia harjoituksissa, ja hän kolaroi ykkösautonsa.
Hän joutui ajamaan kakkosautollaan, mikä on aina huono tilanne.
Se heikensi hänen suoritustaan.
Muistan, että lähtöruutuni oli Ronnien takana.
Rata oli hyvin leveä varikon kohdalla.
Ensimmäiseen šikaaniin mennessä se kapeni voimakkaasti.
Muistan, että Patrese sai erittäin hyvän startin.
Näin, kun hän ajoi hyvin pitkälle sivuun.
Olin suoraan Ronnien takana.
Lippu heilahti ja autot lähtivät liikkeelle.
Ronnien auto siirtyi radan vasemmasta reunasta keskelle.
Vasemmalle jäi aukko, josta ajoin läpi.
En tiennyt, että oli sattunut onnettomuus -
jossa neljä autoa yritti täyttää yhden auton tilan.
Vilkaisin taakseni, ja keltainen lippu nousi heti.
Näin takanani savua ja kaaosta.
Ensimmäisen kierroksen jälkeen kisa keskeytettiin.
Heti pysähdyttyäni kuulin, että Ronnie oli osallisena onnettomuudessa.
Colin kielsi minua menemästä paikalle, mutta minun oli pakko.
Juoksin paikalle varmistaakseni, että Ronnie sai hoitoa.
Näin Ronnien jäävän jälkeen, ja sitten tapahtui onnettomuus.
Näin, että osallisena oli Lotuksen auto.
Andretti oli 1. rivissä ja oli jo mennyt alueen ohi.
Oli selvää, että se oli Ronnie.
Näimme James Huntin hyppäävän autostaan ja menevän Ronnien avuksi.
Kun hänet saatiin ulos ja hän istui asfaltilla -
ajattelin: "Hän on sentään elossa."
Hän oli selvästi šokissa, ja hänen jaloissaan oli pahoja vammoja.
Vammat eivät olleet hengenvaarallisia. Hän oli elossa.
Se oli suuri helpotus.
Ajattelimme Dee Annin kanssa mennä katsomaan Ronnieta sairaalaan.
Illalla asialla ei ollut mitenkään kiire.
Hän sai kuitenkin hoitoa, mutta matkalla sairaalaan...
...olimme moottoritien tietullikopilla -
ja virkailija sanoi: "Kuulitteko mitä radiossa sanottiin?"
F1-kuljettaja Ronnie Peterson kuoli tänä aamuna sairaalassa Milanossa -
minne hänet oli viety Monzan radalla sattuneen onnettomuuden jälkeen.
Petersonin tila huononi nopeasti hänen jalalleen tehdyn leikkauksen jälkeen.
Hän vajosi koomaan ja sai hengitys- vaikeuksia, hänen munuaisensa pettivät -
ja hän menehtyi tänä aamuna noin kello yhdeksän.
Aamu-uutisissa kerrottiin Ronnien kuolemasta. Olimme järkyttyneitä.
No...
Olin Milanossa yötä -
ja matkustin seuraavana päivänä tapaamaan sairasta ystävääni.
Perillä kuulin heti, että Ronnie oli kuollut.
Tunnen surun nytkin. Se oli aika...
Ne olivat kuin valtiohautajaiset. En osaa kuvailla niitä muuten.
Niistä syntyi suuri kohu. Ne olivat kuin kuninkaalliset hautajaiset.
Kuolema tapahtumana ei aiheuta surua.
Suru syntyy niistä, jotka jäävät kaipaamaan vainajaa.
Ja Barbro oli yksi heistä.
Tiesimme, ettei Barbro koskaan täysin toipunut Ronnien kuolemasta.
Hän ei osannut palata elämään.
Häntä oli vaikea saada mukaan uusiin projekteihin.
Yritin saada hänet mukaan kursseihin, joita pidimme Lontoossa ja...
Välillä hän jaksoi tulla, välillä ei. Hänellä oli hyvin vaikeaa.
Näin hänet viimeisen kerran Springfield Boys Clubilla.
Hän sanoi Kathille ja minulle haluavansa vain elää tavallista elämää.
Hän itki, samoin minä ja Kath.
Halasimme ja lähdimme kotiin, enkä tavannut häntä sittemmin.
Kaksi nuorta ihmistä lähtee yhdessä seikkailuun -
ja löytää sen moottoriurheilusta, jonka Ronnie aloitti isänsä kanssa.
He rakensivat itse kilpa-autoja ja ostivat sitten Tecnon.
Hänestä tuli Marchin tehdaskuljettaja, ja hän teki mahtavan uran.
Mitä maagista elämää, mikä maaginen mahdollisuus -
kahdelle nuorelle mukavasta kaupungista Ruotsin sydämessä.
Se oli ihmeellistä ja upeaa.
Ronnie pitäisi muistaa rehellisenä ruotsalaisena huippu-urheilijana.
Kollegana, joka oikeastaan opetti minut ajamaan.
Hän oli aikansa nopein Formula 1 -kuljettaja.
Elämässä tapaa paljon ihmisiä. Joitakin heistä ei edes huomaa.
Mutta toisia ei koskaan unohda.
Yksi heistä oli Ronnie.
F1:n tyyppisessä urheilussa -
on luultavasti enemmän epämiellyttäviä kuin miellyttäviä ihmisiä.
Ronnie oli ehdottomasti miellyttävä.
Hänellä oli lahja ajaa kilpa-autoa nopeammin kuin kukaan muu.
Parasta mitä hän tiesi oli ajaa kilpaa, ja hän nautti joka hetkestä.
Hän nautti elämästään myös auton ulkopuolella.
Hän oli mahtava ihminen ja loistavaa seuraa.
Kaipaan sinua, Ronnie.
Meillä oli hauskaa yhdessä. Oli hienoa olla ystäväsi.
Ronnie ajoi Silverstonen Woodcote-mutkaan -
250 kilometriä tunnissa ja perä luisussa, ja pysyi rauhallisena kuin viilipytty.
Ja hän teki niin joka kierroksella.
Sellainen Ronnie oli.
Ronnie ei saanut kruunua, mutta hänellä oli edellytykset siihen.
Hän teki minuun elinikäisen vaikutuksen.
F1:ssä ei ollut lainkaan vaatimattomia ihmisiä.
Kaikilla oli valtava ego ja suuret luulot itsestään.
Ehkei noin pitäisi sanoa, mutta Ronnie oli ihastuttava ja vaatimaton poika.
Ja sellaisena minä muistan hänet.
Ei ollut kysymystäkään, kuka meistä oli nopein. Se oli Ron.
Örebro Race Day, 10.9.2016. Kaupunki muistaa Ronnie Petersonia.
Kunniavieras, Ronnien ja Barbron Nina-tytär, on paikalla perheineen.
Clive Chapman, Classic Team Lotus Colin Chapmanin poika
Eje Elgh Kilpa-ajaja ja ystävä
Bobby Clark Ronnien mekaanikko, Team Lotus
Cliven isä siis oli Ronnien pomo.
Näin on.
Ronniekin taisi käskyttää häntä.
Se toimi kumminkin päin.
Pinkki on ihanaa! - Niin tietenkin.
Haluatko pinkin nauhan? Minulla taitaa olla sellainen.
Pääset tallin jäseneksi!
Se on vähän kuin vanha auto.
Kun ajaa lujaa, mittareita on seurattava.
Se on aika vaikeaa, mutta Ronnie oli tosi hyvä.
Suomennos: Topi Oksanen BTI Studios